Människokroppen är gjord för att kompensera för förluster.
Den anpassar sig så att den inte behöver det den inte kan få.
- Jag ska ta bort spjälsängen. - Jag ska bara ge bort Zolas kläder.
Hon lär ha vuxit ur dem när hon kommer tillbaka.
- Vi har inget hört på länge. - Janet sa ju att det skulle ta tid.
Vik de här. Jag vet inte varför, men det hjälper. Hon kommer tillbaka.
Men ibland är förlusten för stor och då kan kroppen inte kompensera.
Då kommer kirurgen in i bilden.
Sluta! Jag lagar frukost.
- Du lagar väl inte mat! - Jo. Ibland.
Här, smaka.
Ägg som jag har lagat med nästan enbart vänster hand.
Teddy sa att de bästa hjärtkirurgerna
kan jobba med både vänster och höger.
- Vill du ha mer? - Jag är nog sugen på nåt annat...
Jag använder också bara en hand.
- Vart ska du? - Jag ska hälsa på Molly i två dagar.
- Jackson bjuder, som en överraskning. - Jaså.
- Vad menar du nu? - Inget.
Du lät som: "Bokade han resan precis när hans mamma ska komma?"
- "Han borde ju presentera dig." - Nej, du hade en mamma.
Jackson och jag hade bara kirurger som fick barn.
- Jag borde inte åka. - Han är bara rar som vill skona dig.
- Där är taxin. Jag borde stanna. - Smit medan du kan i stället.
God morgon. Jag ska operera med dig i dag.
- Det är väl inget problem? - Nej.
Bra, för jag har undvikit dig. Men inte nu längre.
Jag hörde att du dejtar en sjuksköterska och det var väl fint.
Men jag har fixat latte åt schema- killen Pierre så att vi inte ses.
Jag ville vara snäll när du sa: "Jag håller ihop med tejp och klister."
Men nu har du en manlig sköterska, så Pierre får fixa sin egen latte.
Vi ses inne på operation.
- Kommer du på middagen i kväll? - Ja.
Och kommer bara du och Eli, eller ska Bens rumpa följa med?
Jag skojade bara.
Jag antar att ni kommer två personer i kväll och... Hej då.
Jag såg schemat. Tre ö-cellshybrider och en uppföljning.
- Det är mycket. - Oroar ni er för er studie?
- Det är er studie. - Men ni detaljstyr mig hela tiden.
Meredith Grey lämnade neuro, så hon måste ha nåt nytt.
Hon kan hjälpa er.
- Hon kan bli en tillgång. - Svaret är nej!
Hur kunde Altman skjuta på en operation? För en trist föreläsning!
- Men den är obligatorisk. - Man får sova en timme till.
Det här blir inte trist. Det är Jacksons mamma, Catherine Avery.
- Hon är väl urolog? - Ja, vi har träffats. Hon är toppen!
- Hon är knäpp. - Nej, hon är genial!
Hon säger chockerande saker, men egentligen förändrar hon ens liv.
Hon saboterar hela ens liv. Min mamma är helt gränslös, jag varnar er.
- Var det därför du körde i väg Lexie? - Va...? Wow!
Han gömmer tjejen för morsan.
Morsan är petig kirurg. Jag fattar.
Är din mamma både höger-och vänsterhänt?
- Hur ofta pratar du med min mamma? - Vi är kompisar på Facebook.
- Hon är en genial kirurg och kvinna! - Och nån förföljer henne.
Ni kommer att fatta.
- Ska vi ta med nåt i kväll? - Nej tack.
- Vad händer i kväll? - Teddy och Henry ska ha middag.
- Du är inte bjuden. - Varför inte?
- Du ska ju vara barnvakt. - Vakna, hör ni!
Jag vet, det är en föreläsning. Man måste lyssna när nån mal på om -
- hur nån gjort nåt i detalj och inget kaffe i världen kan hålla en vaken.
Men inte i dag. I dag ska vi göra saker.
I dag ska jag förändra nåns liv och kanske skriva medicinsk historia.
Men jag klarar det inte ensam, så vem vill träda in i framtiden med mig?
Okej, det är en början. Får se om det finns fler kandidater.
Ryan, kan du komma ut?
- Det här är Ryan. - Hej.
Ryan. Visa alla vad det är vi ska göra i dag.
Mitt herrskap. Några få gynnade ST-läkare -
- ska få arbeta med den första penistransplantationen i USA.
På grund av cancer i penis har
Ryan fått hela penis bortopererad.
Med god marginal är han helt fri från cancer.
Nu är den borta, så vi ska ersätta det andra som Ryan miste.
Nu finns det en donator här på vårt sjukhus -
- och Ryan var generös nog att låta det här bli ett utbildningstillfälle.
Vem vill vara med? Ja, så ska det se ut!
Mark Sloan, plastikkirurg. Man brukar väl göra en rekonstruktion i stället?
- Varför ett nytt organ? - Jag kan svara med en motfråga.
- Tycker ni om er penis? - Ja...
- Den duger gott. - Skulle ni sakna den om den försvann?
Eller skulle ni vara tillfredsställd med nåt som inte fungerar?
- Inte tillfredsställd, men... - Inte Ryan heller.
Ja, det är experimentellt.
Men han är ung med hela livet framför sig.
Och han törs prova banbrytande insatser.
Så ge Ryan en stor applåd!
Och nu ska vi ge Ryan en penis!
Trevligt att träffas igen.
- Jämt ska det bli stora spektakel... - Har är min lilla pojke!
- Så mager du är! Sover du illa? - Jag mår bra, mamma.
- Vem är hon? Hon är väl brunett? - Vi tar inte det här nu.
- Men hur kan man heta Lexie? - Jag har inte sagt vad hon heter.
- Men var är hon? - Hon är bortrest.
När jag kommer kör du bort henne. Skäms du över henne?
- Ursäkta om jag avbryter. - Mark Sloan, den tvivlande kirurgen.
Staken ska värnas.
Men nya organ riskerar alltid att stötas bort.
Han är 28 år och kan leva väl efter en rekonstruktion.
- Min grabb och jag kan fixa det. - Ursäkta, arbetar ni med Jackson?
- Sa han inte att jag handleder honom? - Nej.
Han har talang, ni borde vara stolt.
Operera med mig och berätta mer.
- Jag kommer. - Då så.
- Varför kan du inte låta bli...? - Jag vill lära känna din handledare.
Han har i alla fall inte flytt fältet.
- Jag vill inte tävla, sa jag. - Det blir en tävling i mikrokirurgi!
- Maratonjobb med mamma, aldrig. - Ta det som en karl!
Det här är en unik chans. Det blir en jättebra merit.
Gå in och gör mig stolt nu!
- Vem har hanterat penisvävnad förut? - Ta ner handen, Kepner.
Blodkärlen är fina. Det krävs en lätthet och elegans -
- som få kirurger på er nivå behärskar.
De två som gör den bästa anastomosen
på kycklingen, får jobba med mig.
Så var varsamma, var försiktiga,
var geniala.
Och börja!
- Ja! Ni anar inte hur... - Nej, tyvärr vännen. Du är för spänd.
Det här är inte träslöjd. Ställ dig längst bak.
Sluta med latte, raring. Vänster hand rister som en motellsäng.
- Den är bara trött. - Det är vi alla. Gå längst bak.
Det hela är väldigt enkelt. Det måste bara bli perfekt!
Och så sista stygnet...
Förbandet, tack.
Snabbt, eller hur?
Det går fort, det är rena trolleriet.
- Trolleri... - Ge mig den där pärmen.
- Är det nåt fel? - Nej då.
Jag försöker vara vänlig, men jag måste inte förklara för dig att...
- Att du ligger med honom, menar du? - Du och jag har gjort slut.
- Du bad mig vänta på dig. - Nej!
Jo då. Du sa att det blev för mycket. Du hade varit med om nåt hemskt.
- Du klarade inte en relation, sa du. - Det där är orättvist!
Jag kan fortfarande inte ha ett...
Det vi två hade påbörjat var för...
- Men det här är helt annorlunda. - Hur är det, då?
Om du inte vill jobba med mig, så säg till Pierre!
- Utmärkt! Skickligt utfört, dr...? - ...Grey.
- Som Lexie Grey? - Vi är systrar.
Lägg av, inte nu...
Jag måste sticka.
Han missar väl chansen om han går?
Gratulerar, här är vinnarna!
- Hur kan ni döma er son? - Jag har inga gullungar.
- Nepotism är för veklingar. - Så sa hon på födelsedagen också.
- Vad hände? - Vet inte.
Hon fick ett krampanfall.
- Den blir väl stor? - Chad!
- Du kan få större! - Har ni sett den? - Det nya organet? Ja.
- Duger den? - Tyst nu, Chad!
- Min lillebror är snygg. - Han kommer att bli nöjd.
- Fungerar allt? Står den när...? - Herregud, lägg av!
Det är hela idén med ett nytt organ: helt återställda funktioner.
Rekonstruktion ger färre risker.
Jag väntade länge med att söka vård.
Sen sa de att cancern var långt framskriden och att den måste bort.
Jag vill slippa titta ner och bli påmind om hur feg jag är.
Och om ni kan lära er nåt och fler kan få hjälp, så känns det också bra.
Okej. Då ses vi på operation.
Hon har 39,4 C.
Hon hade feber, sa fostermamman.
- Onormala bukljud. - Fixa CT. - Jag varskor Grey och Shepherd.
- Det får ni inte. - Ungen är ju sjuk!
De har inte vårdnaden längre. Ni är vänner, men det kvittar nu.
- Då bryter ni tystnadsplikten. - De är ju här!
Om man frångår riktlinjerna kan hela adoptionen äventyras.
Nu sticker det till lite och sen är det klart.
Jag blev imponerad av din teknik. Vilken specialitet har du?
- Neurokirurgi, men jag ska byta. - Jackson kunde ha valt neuro.
Men han valde bort det för plastikkirurgi.
Sa du nej till Derek Shepherd och valde plastikkirurgi i stället?
- Jackson, hur kunde du...? - Jag står faktiskt här.
Ja, men det här rör inte er, utan den här pojken.
Och här kommer vår man!
Chad, du får inte följa med längre nu.
- Den ska testas på strippklubbar... - Sluta!
Vi har inte pratat om annat i ett år.
- Fixar ni det, så han blir som förr? - Ja då.
Jag ska hämta organet nu.
- Och lägg av med penissnacket efteråt. - Jag lovar!
Hej då, hör du.
Jävla skit...
En hemsk obstruktion. Är du ensam?
Nej, Robbins är med.
Tack för att ni valde mig. Det är sällan man får operera bort en penis.
Då kan vi passa på att prata lite också.
Då sätter vi i gång! Det här har miljontals arga fruar drömt om.
Men jag börjar med ett konstnärligt, elliptiskt snitt...
- Hur går det för dig, vännen? - Som ST-chef har jag fullt upp.
Och jag ska tenta och göra fler ingrepp. Det är mycket att göra.
Och när tänker du ligga med en man? När ska du få det gjort?
- Hur sa? - Jag struntar i varför du väntar.
Men du borde nog göra det. Du är alldeles för spänd.
Då blir du mer avslappnad. Och du blir bättre som kirurg.
Åh, vilken fin ryggven!
Den var lätt att få tag i.
- Märks det så tydligt? - Du tittar på den som om den bits!
Men... jag...
- Catherine Avery. - Richard Webber!
Skäms på dig! Du har låtit min son irra till plastikkirurgi.
- Han verkar trivas. - Sånt är för vanligt folk.
Min son ska bli nåt stort.
Nån gång måste man släppa taget.
- Man kan inte tvinga människor. - Det vet jag minsann.
Vi träffades ju på den där konferensen -
- och jag flörtade skamlöst med dig när du sa att du var gift.
Är du fortfarande gift? När jag har opererat färdigt vill jag ha middag.
- Jag är fortfarande gift. - Jäklar också!
Det kommer väl fler gånger. Jag ger ju aldrig upp.
- Lycka till med ingreppet. - Tack, Richard.
- Vad är det nu, då? - Zola har en tarmobstruktion.
- Var är Meredith? - Hon och Derek får inget veta.
Om de lägger sig i får socialen spel och då ryker adoptionen.
- Det är väl rätt att tiga om det? - Du sa ju det.
- Men visst har jag rätt? - Ja, om adoptionen är körd.
Så det är så du väljer.
Valet blir mitt. Har du ingen stake?
Meredith teg länge efter min miss.
- Så jag har ingen vidare stake. - Dr Karev, babyn krampar igen!
- Sök Robbins! - Meredith ska få veta. - Ja, för fanken.
Då så, mina vänner. Nu ska vi sammanfoga de djupa ryggartärerna.
Dr Grey, sug försiktigt. Var lättare på handen.
- Så här? - Det är perfekt.
Ni har ärvt er mors handlag, dr Grey. Har er syster Lexie också ärvt det?
- Dr Avery... - Lexie och jag är halvsystrar.
- Nån valde visst fel syster. - Lexie är mycket begåvad.
- Lexie är toppen på alla vis. - Ursäkta mig.
- Vad är det frågan om? - Ursäkta, jag söker dr Grey.
Dr Grey skriver historia just nu.
Meredith.
Meredith!
- Ursäkta mig så mycket, dr Avery. - Gud i himlen!
Ellis Grey vänder sig i sin grav.
Vem vill ersätta dr Grey?
- Dr Kepner. - Ja! Ursäkta. Jag måste tvätta mig!
Vi ska bara ta rutinprover i dag. Om allt är bra, så är du en fri man.
- Ringer ni? - Ja.
Bra. Jag la en fisk i marinad. Om den får ligga för länge blir den mosig.
- Tycker du inte om fisk? - Jo.
- Tycker inte du om fisk? - Jo då.
Jag borde väl ha frågat, men jag är en ovan värd.
- Vad är det som pågår nu? - Henry och Teddy har middag i kväll.
- Och vi är bjudna. - Jag fattar det.
- Är nåt fel? - Jag glömde berätta det.
- Fint att Henry nämnde marinaden. - Fast marinering är väl omanligt.
Är du upptagen? För du behöver ju inte komma.
- Vilken fin inbjudan... - Det här är mitt fel.
- Men det kan vara mitt fel. - Ja, ni är värdelösa båda två.
Vi ses vid middagen.
- Stort tack för att jag får vara med! - Ta det lugnt, vännen.
Sug, tack. Var lätt på handen!
Då var vi klara med den här ryggartären.
Sträck på er, skaka händerna, andas lite grann.
Du är tekniskt skickligare nu.
Det är lätt att lära nån med talang.
- Han blir en fin plastikkirurg. - Det må så vara.
Men man får akta sig för lätta val. Om man vänjer sig vid sånt -
- så kan man bli en silikonens sultan.
- Eller en bukplastikens baron. - Det där var orättvist.
- Ger det inte lätta pengar, menar ni? - Är det inget riktigt arbete?
- Hon menar att jag saknar principer. - Jag menar att det är frestande.
- Du borde veta att jag har principer. - Jag är ingen bukplastikens baron.
- Förlåt, dr Sloan. - Be inte om ursäkt! - Sug där, April.
Jag har valt plastikkirurgi och dr Sloan. Du får inte klanka på mig!
- Lägg av! - Lägg av själv!
Herregud, venen sitter fast! Vad ska jag göra nu?!
- Hon sabbar den. - Herregud, det slutar inte! Nej...
- Herregud. Vad har jag gjort? - Du har förstört min ryggven.
- Är det shunten? - Det var hennes CT jag såg!
- Förlåt, jag fick inget säga. - Hon är ju min patient!
Robbins har rätt, ni får inget veta.
Hon måste vara jätterädd.
Hon har fått lugnande och systrarna pysslar om henne jämt.
- Har ni satt en sond? - Shunten är klämd. Vi ska operera.
- Jag satte shunten, jag ska fixa den! - Är du galen?!
- Adoptionskvinnan vakar som en hök. - Var är hon?
- Jag ringer så fort vi är klara. - Karev, se mig i ögonen.
Var är hon?
- Preoperativa enheten, 1608. - Tack. - Jag går dit.
Derek. Gå inte dit!
Shunten måste ha suttit fel länge!
- De var helt vilsna. - Ja, hon borde ha varit hos oss!
Och allt är mitt fel och det lär plåga mig jämt.
Men om vi kan få tillbaka henne får vi absolut inte göra nåt dumt nu.
Arizona är en jättebra kirurg. Gör inte allt värre nu!
- Hur ska du åtgärda det här? - Den är bara vikt.
När jag har fått bort adhesionerna så funkar shunten igen.
- Om den är lös eller är trasig, då? - Då sätter jag en VA-shunt.
Låt mig göra det här!
- De har nyss satt i gång. - Tack.
Jag borde stötta Meredith.
Men jag står knappt ut, allt är hennes fel.
När jag tror att jag förlåtit henne, händer nåt så allt blir som förut.
Cristina och jag har haft det jobbigt, så jag vet hur du känner.
Det är inte lätt. De gör det inte lätt.
Nej.
Vet du att Zola ligger inne för en tarmobstruktion?
Ja.
Det kan inte vara så lätt för... Det kan inte alls vara lätt.
Utnyttjar du verkligen Merediths sjuka barn
för att hon ska få forska?
Om du ser brister hos henne, så hjälp henne! Du är vår moraliska kompass.
Jag är långt ifrån nån moralisk kompass!
Jag utnyttjar en man som en leksak.
Och en annan fick muta schemakillen.
- Jag vill inte veta... - Som en leksak!
Ofta! Och ivrigt.
Du kanske borde sluta med det.
Sa jag att jag lovade Ellis Grey på hennes dödsbädd...
- ...att jag skulle värna om Meredith? - Hon får ändå inte forska med mig!
Förlåt, dr Avery! Jag fick en uppgift...
Dr Kepner, sluta prata nu!
Dags för plan B. Vi tar vena saphena från benet och förlänger med den.
Eller så gör vi en DIEP-lambå, det skonar benet.
- Jag känner inte till den metoden. - Det är en ny metod.
- Resultatet blir jättefint. - Det blir naturligt, inga ärr bildas.
Komplikationerna efteråt är färre.
- Ryan ska slippa staga upp ert ego. - Jag försöker inte imponera på er.
Låt mig göra det här, så blir det så ändå.
Kom igen, dr Avery! Följ med in i framtiden med mig.
Om ni känner att ni kan metoden, så.
Er son kan få göra det.
- Alex skulle ju ringa nu. - Ja, fast om tio minuter.
- Vore det dumt att ringa nu? - Ja.
- Tänk om hon...? - Hon kommer inte att dö!
Kan du knyta knutar med både höger och vänster hand?
- Nej. - Försök!
- Nu, så. - Var det där ditt första försök?
- Ja, din tråd är för hårt spänd. - Tyst nu!
Karev ringde. De fick ta bort en del av tunntarmen, men allt annat är bra.
- Tack gode Gud! - Ja.
Knöt du...?
Jag hatar er två. Låt bli!
Jag fattar inte hur du funkar. Tänk om det var Sofia.
Betraktas du som förälder? Om nåt händer när Sloan och Torres är borta -
- kan nån barnläkare bara be dig gå då?
Sköt du ditt, Karev.
- Men det är ju ruttet. - Nej, det här är ruttet!
Zola kommer att bli bra. Och om Derek och Meredith inget visste -
- skulle inte adoptionen vara osäker och de slapp inbilla sig det värsta.
- Snygg anastomos, dr Avery. - Tack.
Och mrs dr Avery, här är den nya ryggvenen.
- Visst är den fin? - Om den fungerar, ja.
Just nu har vi bara en trist, grå penis med lite bukhud.
- Öppna peangen, dr Kepner. - Kan ni...?
Gör det nu!
- Ja, den blir alltmer rosa. - Jag vet inte vad ni säger.
Men det här är nog den mest rosa penis jag nånsin har sett.
Vi fick bort alla adhesioner och shunten fungerar igen.
Vi kommer att följa upp henne här och hon kommer att bli bra.
Jag sover hos Zola i natt. Jag ringer om hon skulle bli sämre.
Så ring inte var femte minut nu.
Åk hem, ni.
Ska jag duka åt Eli? Jag hörde att du glömde bjuda honom.
- Varför glömmer man att bjuda nån? - Var det en kuggfråga?
Jag måste göra slut med honom. När jag gjorde slut senast -
- trodde han att jag bad honom vänta på mig, och det gjorde han.
- Och sen bjöd han Pierre på latte. - Var det där nån ny slang?
Jag vill skydda andras värdighet och då blir det problem.
Och jag är poetisk och tror att jag är tydlig,
men allt blir så luddigt.
Så här skulle jag göra. Använd korta påståenden.
"Jag gör slut nu. Lycka till!" Fattar du?
- Och gör det före middagen. - Nej! Inte före.
Före vore fräckt.
Då blir han besviken eftersom din man inte kunde tiga om såsen!
- Måste jag bjuda nån avpolletterad? - Håll klaffen, du fixar det!
- Får jag vänta lite? - Gör det, du.
Det är ju rena rama julafton.
Jag ska vara tyst.
Okej, jag är beredd.
- Svullnaden kommer att gå ner. - Och den fungerar på alla sätt.
Den är jättefin. Tack.
- Vill du se? Du får ta en sista titt. - Brorsan, jag är nöjd om du är nöjd.
Vilket fint sår. Du får ett ärr, men då ser du bara tuff ut.
- Du borde gå på middagen. - Jag håller dig sällskap i stället.
Jag har övat hela dagen. Men dina föräldrar...
De kan jobba med båda händerna och förstås skruva på en tubkork.
Din pappa är rena rockstjärnan. Och din mamma är en naturbegåvning.
Hon har det efter sin mamma, så du blir likadan.
Du får se när hon opererar tumörer. Och när du lägger ditt första snitt -
- så lär folk säga: "Herregud! Hur har hon lärt sig det så fort?"
Och då svarar du: "Jag har många kirurger i min släkt."
- Du har rätt. Jag går på middagen. - Okej.
Okej, hej då! Hej då...
Hej.
Jag är ledsen, men det här går inte.
Jag måste berätta nåt för dig.
Och jag vill tala klarspråk -
- för jag har visst uttryckt mig otydligt förut.
Du vill göra slut. Vad det än är, så är det slut nu.
- Ja. - Du är väldigt tydlig.
Du har inga problem med att uttrycka dig tydligt.
Du har sagt länge att du inte vill ha nån relation.
Och jag har inte hört på, för du liknar inte nån kvinna jag träffat.
Så det är mitt fel.
Jag kan påstå mycket om dig, men inte att du är otydlig.
Förlåt... mig.
Ha det så trevligt på middagen.
Min son påstår att jag aldrig medger mina misstag.
Så nu borde jag säga:
- Det var en fin räddning. - Ja, visst var det. Han är bra.
Han har väl komplex p.g.a. er, men låt honom välja sin egen väg.
- Han kommer att lyckas. - Tack.
Och avfärda inte Lexie Grey förrän ni har träffat henne.
Hon är smart, hon är vacker... Hon är perfekt.
Han kan inte få nån bättre.
Dr Bailey.
Dr Warren!
Ni kommer att få höra en sak, för alla får jämt höra allt här.
Eli och jag har avslutat saker och ting.
Ni lär tro att det har att göra med er. Och för att vara tydlig -
- så vill jag vara övertydlig och säga att det inte alls handlar om er.
Inte alls. Begrips?
Det handlar inte om er.
Ben Warren. Jag uttrycker mig väldigt tydligt!
- Lyssnar ni på mig? - God kväll, Miranda Bailey!
Nej, så sa jag inte.
Benjamin Warren!
Förlåt för att jag kom åt venen...
- Sluta be om ursäkt nu! - Släpp det där. Det gick ju bra.
Du måste lära dig slappna av. Förstör inte en bra dag.
Tack så mycket för ölen. Det var trevligt.
- Det var nog inte jag som... - Han fick nog ölen du bjöd på.
Jaså...?
Och det är nu du ska resa på dig och kasta pil med honom.
- Du ska alltid lägga dig i! - Mina syften är goda. Skål!
- Har ni smakat de här? - Jättegoda.
- Kommer Cristina? - Hon kan inte, hon beklagar.
Bland så många läkare blev bara tre övergivna. Inte illa.
- Min kom! - Är Eli bara försenad?
Nej. Han var tvungen att jobba.
Kan vi prata? Jag vill ha papper på att Sofia är min.
Vi säger att vi ska fixa det, men det blir aldrig av. Hon är min också.
Hon är din och Marks, men hon är min också.
- Bara jag får henne att somna. - Jag vet.
Och hon kallar mig "mamma". Jag babblar, men hon kallar mig så.
- För jag är hennes mamma. - Jag vet det.
Vi ska fixa det där papperet, jag lovar.
Såja...
- Berätta om plastikkirurgi! - Jag är för trött, mamma.
Berätta om dina intressen!
Eller om flickan du körde i väg så lägligt.
- Tänk på hur du klankade på Sloan. - Han tog det bra.
- Tål inte Lexie sånt? - Jag tycker om henne.
- Mycket. Jag vill inte prata mer. - Jag ska lägga mig i en gång till.
Akta dig för Sloan, om du verkligen tycker om henne.
- Hur så? - Han pratar om henne som du borde.
De har varit ett par. Men det är slut nu.
Är du förälskad i henne?
Vi ska inte prata om det här.
Vi är så hoppfulla i början på saker och ting.
Det känns som om vi har allt att vinna...
...och inget att förlora.
- Det är hon. - Hallå?
- Är ni beredda? - Ja.
Hej, lillflickan!
Ska tant Cristina natta dig nu? Vi älskar dig.
Hej, Zola. Kan du blunda nu?
Kan du det?
Det sägs att oförmågan att acceptera förluster är ett slags galenskap.
- Vi älskar dig. - Sov gott.
Det är nog sant.
Men ibland... är det det enda sättet man kan överleva på.